„Ha még gyerek vagy és megkérdezik, mi akarsz lenni, amikor felnősz, feleld azt: önmagam akarok lenni.”
Ninda: Beszélgetések, 266.
– Igen, én vagyok – bólintott a tévés. – Üdvözöllek benneteket Égszínkék Meseországban. Történetesen sütöde nincs, de a kocsi tényleg égszínkék. Ő a kollégám, Àsten Lỳỹtṙeîn. Ha nincs ellenetekre, elmegyünk innen, teszünk egy kört, hogy ha valaki figyelte bármelyikünket, ne figyelhesse tovább.
A férfi előre ült, s a kocsi fölemelkedett a magasba.
– Köszönöm a közbenjárást, Eĩdì. Ugye megteszed, hogy erről a kis találkozóról megfeledkezel, miután kiszálltál a kocsiból?
A lány felháborodott arcot vágott.
– Nem szoktam titkolózni a szüleim előtt.
– Hát itt az ideje elkezdeni. Köszöntelek Sỳÿndoṙeìán, ahol mindenki mindenki előtt titkolózik. Így tesz a háromfülű Sôdÿ-Vôdÿ is, aki levelet ír Ãmṙasîn anyónak, mert a mondanivalóját el szeretné mondani, de az inkognitóját is szeretné megőrizni.
Dẁnśy morcosan nézett a nőre.
– Hé, nem az a szabály, hogy a riporterek nem adják ki a forrásaikat?
– De. És? Hol adtam én ki forrást? A nyilvánossághoz egy betű sem fog erről eljutni soha. A kollégáimban megbízom, Eĩdì pedig hallgatni fog, mert nem akarja, hogy bajba kerülj… meg ő maga sem akar bajba kerülni.
– Milyen bajba? – kérdezte a lány.
– Hadd válaszoljak erre én – nézett rá Dẁnśy. – Azért írtam levelet Ãmṙasîn anyónak, mert el akartam neki mondani egy mondatot. Azt, hogy „Az én anyám a Testvériség, apám a Galaxis.”
– Ezt Nìïndà mondta, de…
– Ezt Ninda nekem írta le egy levelében. – Dẁnśy már élőszóban is zenei hangsúlyok nélkül ejtette Ninda nevét. Nem volt könnyű, de gyakorolta.
– Neked? Te Nìïndàval levelezel?
– Igen. Lassan egy hónapja.
– De hát hogyhogy?…
– Írtam neki, és ő válaszolt. Azóta pár naponként váltunk egy levelet. Beszámoltam neki az állítólagos anyjáról, és ő ezzel a mondattal válaszolt, amit említettem. Ennél jobban nem is igen érdekelte. Egyébként, Szontiszkovarikinde asszony, szeretnék gratulálni ahhoz, amit a Hoòṙkwḩỹ-ügyben csinált. Igazi újságírói bravúr.
– Köszönöm. Talán maradjunk a Larenkánál.
– De engem hogyan talált meg? Ninda azt ígérte, senkinek sem szól a levelezésünkről.
– Eszembe sem jutott, hogy őt kérdezzem. Az az igazság, hogy ha anyanyelvem lenne a sỳÿndoṙ, vagy ha kizárólag hipnopédiával tanultam volna, akkor jóval tovább tart. De én egy ideig tanultam sỳÿndoṙul, mielőtt igénybe vettem volna a hipnopédiát, ezért vannak dolgok, amikre fölfigyelek. Volt két szófordulat a leveledben, amik szemet szúrtak. „Levelezésben állok azzal, akinek az arcképét Ön is hordja a kitűzőjén.” Először is száz sỳÿndoṙból kilencvenkilenc egyszerűen azt írta volna, hogy Nindával. Ilyen mondatot csak az fogalmaz, aki a felső tízezerhez tartozik, vagyis ahogy köznyelven mondják, sòvým. Ez még inkább megerősítette a gyanúmat, hogy gyerek az illető, Nindáról nehezen tudom elképzelni, hogy egy felnőtt sòvýmmal levelezésbe kezd. Aztán itt van az a szó, hogy kitűző. Erről talán nem is tudjátok, hogy rétegnyelvi szó, ezt a ti környéketeken használják, máshol nem ismert. Egyszóval szép lassan összeállt a kép. A környezet, ahol keresnem kellett téged, meglehetősen kicsi. Elég régóta dolgozom oknyomozó újságíróként ahhoz, hogy egy ilyen dolog ne jelentsen gondot.
– Valamit nem értek – szólalt meg Eĩdì. – Nìïndà tudja, hogy kivel levelez? Szóval nem valami mesealak nevét írtad neki is?
– Nem, a rendes nevemet használom – felelte Dẁnśy.
– Akkor miért nyomozta le, Lâreńkà? – nézett a tévésre. – Meg is kérdezhette volna Nìïndàt.
– Mint mondtam, eszembe sem jutott – mondta a riporter. – Ninda sokkal titoktartóbb ennél. Egyébként nem állunk személyes ismeretségben. Ismerem néhány barátját, őrajtuk keresztül érintkezünk, de eddig még soha nem beszéltünk. S hogy miért nyomoztam le? Kíváncsiságból. Sokat tanultam Nindától, amióta követem a munkásságát, és tudom, hogy ha ő végezte volna ezt a nyomozást, annak az lett volna a célja, hogy egy új barátra tegyen szert. Az a nyomozás első pillanatától világos volt, hogy bárkit találok a háromfülű Sôdÿ-Vôdÿ álarca mögött, riport nem lehet ebből, hiszen Ninda barátja az illető. Ninda barátjáról nem csinálhatok riportot, ha ő rejtőzködni akar.
– Nagyon megharagszik, Lâreńkà – kérdezte Eĩdì összehúzott szemmel –, ha azt mondom, hogy nem bízom magában?
Larenka mosolyogva nézte a gyerekeket.
– Megvan a magadhoz való eszed. Hadd kérdezzek valamit. Mi a véleményed Nindáról?
– Nìïndà egy bajkeverő – felelte a lány határozottan. – A Testvériség fizetett ügynöke, aki azon dolgozik, hogy tönkretegye a kormány jó hírét.
– Értem. De engedd meg, hogy megismételjem a kérdést, mert azt hiszem, nem értetted jól. Mi a te véleményed Nindáról? Mert amit mondtál, az az apád munkaadójának a véleménye. De én nem a belügyminisztériummal beszélek, hanem Eĩdì Samṙỹnnel, egy saját véleményt formáló, gondolkodó emberrel. Ezért szeretném a te véleményedet hallani.
– És az én véleményem nem egyezhet meg az apáméval? – kérdezte a lány, dacos fintort vágva.
– Ó, dehogynem. Persze. Akkor kérlek, mesélj azokról a tapasztalataidról, amik alapján arra a meggyőződésre jutottál, amelyet most megosztottál velünk.
– Tapasztalataimról?! – csattant föl Eĩdì. – Mindenki tudja, kicsoda a maguk Nìïndàja! Egyfolytában Sỳÿndoṙeìát gyalázza a tévében!
– Mondanál egy példát? Én nem emlékszem rá, hogy ilyet tett volna.
– Csak nem gondolja, hogy megnéztem?!
Csend. A négy ember némán ült a kocsiban. Eĩdì értetlenül nézett egyikről a másikra. Dẁnśy azonban éppolyan csendben ült, s csak nézett maga elé, mint Larenka.
– Erre ugye nem tudnak mit válaszolni, igaz?!
Larenka lassan ingatta a fejét.
– Nem, kis szívem, nem tudunk. Amikor valaki arra büszke, hogy nem tájékozódott a kérdésben, és kritika nélkül átvette a fölötte állók ideológiáját, ráadásul ezt a saját véleményének nevezi, arra sajnos nincs mit felelni. Az az öntelt butaságnak olyan foka, amire senki nem képes válaszolni semmit… azaz talán csak egyvalaki. – Egy vỳriĩsen matatott valamit. – Az volt a szándékom, hogy repülünk egyet a sivatag fölött, hogy ne tudjon senki észrevétlenül utánunk jönni, aztán visszamegyünk és néhány utcával arrébb leszállunk. De ennél hosszabbra kell nyújtanunk ezt a kis találkozót, mert neked sajnos most vissza kell iratkoznod az óvodába.
– Köszönöm – felelte Eĩdì epésen –, nincs rá szükségem. Kitűnően érzem magam úgy, ahogy vagyok.
Larenka megnyomott valamit, és a fali képernyőn megjelent Ninda.
– Szóval a világképeddel minden rendben van? – kérdezte. – Nagyon szerencsés ember vagy. Életed végéig minden kérdésedre meglesz az előregyártott válasz. Neked csak követned kell. Már csak egyvalamit szeretnék tudni. Ha az életedet ilyen jól elrendezték előre, akkor hol vagy te ebben a képben? Mi szükség ehhez rád? Miért nem azok élik az életedet helyetted, akik megtervezték? Ha az ő gondolataikat gondolod, minek élsz? Nem te élted az eddigi életedet sem, nem te fogod élni az ezutánit sem. Nem te neveled föl a gyermekeidet. Mindent csak az ő gondolataik egy másolata csinál. De akkor mi nem tudunk vitatkozni egymással. Én Ninda vagyok. De te ki vagy? Vûyrd Ḱïyṙeàn gondolatainak edénye? Akkor jöjjön ide helyetted Vûyrd Ḱïyṙeàn és válaszoljon ő. Lehet, hogy gonosz. De ő legalább önmaga.
←ob-12 randi [-5] Minden kitalált ember létezik, és minden létező ember kitalált. (Hait Kirísz: Emlékiratok, 115.) :: Sỳÿndoṙeìa, Ḱaŷndïm, 59. ńaũḱan 25., a piros órájaob‑12 ob-13 Larenka [15] Ha még gyerek vagy és megkérdezik, mi akarsz lenni, amikor felnősz, feleld azt: önmagam akarok lenni. (Ninda: Beszélgetések, 266.)ob‑13 ob-14 Luakeán [-23] Amióta létezik az emberi faj, mindig voltak szegények és gazdagok. Mindig voltak, akik jómódban éltek, és akik nyomorban. Azt szokták mondani, hogy ez természetes, ilyen az élet. Csak azt nem mondta még meg senki, hogy miért természetes. (Ílgaszaumi, Feddardin elmélkedéseiből, 68. sómir, 40. singir)ob‑14→
605865 b\bunyan john\jbun310.zip::jbun310.txt
625599 d\dumas alexandre pere\dcrim10.zip::dcrim10.txt
645504 w\ward grady\mthes10.zip::mthesaur.txt
663362 z\zola emile\ztril10.zip::ztril10.txt
672650 l\lewis meriwether\lcjnl10.zip::lcjnl10.txt
693509 – 99,7%
695663 g\guthrie william\truck10.zip::truck10.txt
734721 m\motley john lothrop\jm85v10.zip::jm85v10.txt
742247 c\clough a h\plivs10.zip::plivs10.txt
747878 b\bunyan john\jbun210.zip::jbun210.txt
805922 w\ward grady\mpron10.zip::cmudict.txt
ph-10 id [-1020] () :: , , , ph‑10 ·· -997 722 347 szó (694 504+23 706+4137) 5 001 676 betű (4 840 154+161 522) 5 538 304 jel (@536 628) | 682, 68,2%, 409 713 idézet, 13:52 mű 1020 átlag, 131 szórás -23–108 (na-7, ne-4) | 0 címke 0 példányban 0 kategória 0% na-1 |
2143. nap, 335 szó/nap, 2333 betű/nap, 75:24/sómir, 0,98 oldal/nap | 2027.5.21.:71, 3086 25. 2:58 |
pr Prológus | |||
ELSŐ RÉSZ | |||
A SÖTÉTSÉG MÖGÜL | 250 (36%) | ||
na A HAJÓ | 29 (4%) 1 | ||
nb AZ ŰRBEN | 27 (3%) 30 | ||
nc RECEPTOR | 29 (4%) 57 | ||
nd A GALAXIS | 24 (3%) 86 | ||
ne LIAN, LIAN, LIAN | 24 (3%) 110 | ||
nf SZAISZ | 24 (3%) 134 | ||
ng MENEDÉK | 24 (3%) 158 | ||
nh HAZAÚT | 24 (3%) 182 | ||
ni ABRONCSVILÁG | 22 (3%) 206 | ||
nj LETELEPEDÉS | 23 (3%) 228 | ||
MÁSODIK RÉSZ | |||
HAJNALSUGÁR | 250 (36%) | ||
oa NAMINDAN-DZSÚMI | 30 (4%) 251 | ||
ob HÍRNÉV | 25 (3%) 281 | ||
oc LIMELULLÍ | 24 (3%) 306 | ||
od SAUNIS | 21 (3%) 330 | ||
oe ALAPPONT | 22 (3%) 351 | ||
of SẄTỲM ŮY DÅI ÁP | 26 (3%) 373 | ||
og SZINDORIA | 24 (3%) 399 | ||
oh A KISLÁNY | 24 (3%) 423 | ||
oi JANNÍHAUM | 25 (3%) 447 | ||
oj TANÍTÓ | 29 (4%) 472 | ||
HARMADIK RÉSZ | |||
AZ ÚJ FÉNY | 181 (26%) | ||
pa HINNULDUD | 22 (3%) 501 | ||
pb SUGÁRGÁT | 27 (3%) 523 | ||
pc HANGILAORAN | 25 (3%) 550 | ||
pd AZ ELSŐ SZÍAN | 25 (3%) 575 | ||
pe SINNÍ | 22 (3%) 600 | ||
pf AUSTA VAIRȲNTA KYVOMAS | 27 (3%) 622 | ||
pg ILGÁ | 24 (3%) 649 | ||
ph HIMSÚNI | 9 (1%) 673 |