\Y – szindor betű
\NH – nem magyar betű
\NY – nem szindor betű
\L – bármely betű
\NL – nem bármely betű
\WB – szókezdet
\WE – szóvég \HV – magyar magánhangzó
\NHV – nem(magyar magánhangzó)
\HC – magyar mássalhangzó
\NHC – nem(magyar mássalhangzó)
10 ←ni-15 tárgyalás [12] Én azon a reggelen rögtön tudtam, hogy az lesz életem legjelentősebb napja. De ezzel nem mindenki van így. Sokan csak utólag jönnek rá, hogy melyik nap volt az. (Ninda: Életem egy falevélen, 89. sómir) :: Sỳÿndoṙeìa, Ḱaŷndïm, 57. lẙaikś 18., a piros órájani‑15 ni-16 Hideg-perem [10]
Már azt hitted, érted a világot,
már azt hitted, sejted a jövőt.
Már azt hitted, elveszett minden,
már azt hitted, nincs többé remény.
Nézz a szemébe s visszakapod világod,
nézz a szemébe s érzed az időt.
Nézz a szemébe s ismét lesz majd tested,
nézz a szemébe s kigyúl majd a fény. (Ílgaszaumi, Vahule Ílu: Limelullí Első Eposza) :: Szúnahaum, Haurgaszíní, 43 619. nodzsat muandzsan, 390ni‑16 ni-17 letartóztatás [-22] Ha életed során hatással vagy más emberekre, lesz bennük valami közös – akkor is, ha nem is ismerik egymást. (Lí-Nindaran: Az Első Szían, 172. sómir)ni‑17→
„Már azt hitted, érted a világot,
már azt hitted, sejted a jövőt.
Már azt hitted, elveszett minden,
már azt hitted, nincs többé remény.
Nézz a szemébe s visszakapod világod,
nézz a szemébe s érzed az időt.
Nézz a szemébe s ismét lesz majd tested,
nézz a szemébe s kigyúl majd a fény.”
Ílgaszaumi, Vahule Ílu:
Limelullí Első Eposza
Limelullí Első Eposza
Haurgaszíní
43 619. nodzsat muandzsan
390
Azok után, hogy Fettilgóran mindenkinek kiosztott egy dzsíruhát az állomáson, és a lelkükre kötötte, hogy ki ne nyissák, Nindát meglepetésként érte, hogy melegebb van, mint Sielunton a hegytetőn. Az állomás egy kis dombon volt, még egy egész szirszire a faltól, és ha dzsisszá felé fordult az ember, érezte az arcán a Szúnahaum-insáhirun meleg fuvallatát.
Ahogy lesétáltak a domb sénin oldalán, már kezdett hűvösödni. És persze sötét volt. Itt egymilliárd éve nem volt más fény, mint az égbolton ragyogó halványsárga boltív. A Sínisuált innen lehetett látni a legjobban, itt már nem volt napfény, de a magasban lebegő fémdarabokat megvilágította, s azok idetükrözték a fényt. Amióta a szúnik megtelepedtek az Abroncsvilágon, jelentős erőfeszítést tettek azért, hogy növeljék a Sínisuál kiterjedését sénin irányban, és elsősorban innen termelték ki a kőzetet és változtatták tiszta fémmé, hogy a fényvisszaverést is erősítsék.
– Ezen a környéken csak tízezer éve van élet – mondta Fettilgóran, aki szintén kijött velük. – Valahányszor egy hirgonnal megnöveljük a visszaverő felületet odafent, idelent két hirgont birtokba vehetünk.
Ninda lenézett a Sínisuálról, a Haurgaszíní talajára, ami örökké fagyott lenne, ha nem melegítenék mesterségesen, hogy fákat ültethessenek. Már nem volt messze a domb lába és az erdő. A dzsíruha lábszárán levő fényvonalak megvilágították előtte a talajt, látta, hova lép. A mellén levő lámpákkal pedig messzebbre is ellátott.
Látta, hogy az erdő fölött esik a hó, de nem érezte. Az örökké ugyanabból az irányból érkező légáramlat a háta mögül jött. Ment tovább.
Ámmaítot és Haitot, akik nem a sivatagban nevelkedtek, hanem a hűvösebb szindor fővárosban, és megfordultak már annál is hidegebb vidékeken, nem zavarta a hideg. Vagyis hát itt nem is volt igazán hideg. Szinensi, Rongami és Ángsauri meg persze járt már itt nemegyszer.
Hamarosan elérték a domb lábát. Előttük az erdő. És a hóesés. Innen, közelebbről sűrűbbnek tűnt.
– Elértük a séninsúhú vonalát – lépett Fettilgóran Ninda mellé. – Itt ér véget az insáhirun, itt adja ki a nedvességet. Nézz le a lábad elé: nincs egy szem hó sem. Nézz előre tíz lépést: mindent hó borít. Ha átléped a vonalat, nagyon hideg lesz. Te forró sivatagban éltél. Óvatosnak kell lennünk. Közvetlenül melletted leszek.
Ninda felnézett a férfira.
– Ez itt Szúnahaum-sádíhaum. Itt engem semmi baj nem érhet.
S továbbment. A három felnőtt mindenesetre felzárkózott mellé, s a gyerekek is velük. Í szokása szerint a lábuk körül szlalomozott, elrohangált balra-jobbra, mindent megnézett. Aztán fölpillantott ő is, fülecskéi fölmeredtek, úgy bámult az erdőre, ami lassan kivilágosodott. Végig az ágakon apró, sárgás fények gyúltak, a fa egész terjedelmében, az összes fán, ameddig a szem ellátott. Az egész erdő sárga fénybe borult.
Ninda átlépett a súhúvonalon, s a következő lépésnél mintha a fejére szakadt volna a Sínisuál. Jeges szilánkok zápora ömlött rá, megállíthatatlan tömegben, nem volt szünet, nem volt lélegzetvétel.
– Jííííííííííí – szólalt meg a lábánál a kiskiri. Ninda nem nézett le rá, pontosan érzékelte a lelkiállapotát, mint mindig. A kirik ritkán adtak hangot, főleg csodálkozásukban – mint most is.
– Hűha – mondta Ámmaít Ninda jobbján. – Erre nem számítottam…
Ninda besétált a fák közé. Itt kevésbé érződött a hóesés, a fák megfogták a nagyját, de azért még bőven záporozott. Csupa örökzöld fajta, rerru, harku, argaszi alkotta ezt az erdőt, mint a Sénin-perem összes erdejét. Ezek a fák soha nem látják a napfényt, örök éjszakában, örök hózáporban élnek – de élnek, virágot, termést hoznak a hó alatt.
Ninda csak ment, bokáig, térdig süppedt a lába a hóban. Hamarosan találkozott egy hógyűjtővel, ami nagy lapátjával a tartályába döntötte a havat, s ott nyomban olvasztani kezdte, hogy aztán elvigye az egyik csatornához, beleöntse, s a víz megindulhasson vissza a Forró-peremre. A hógyűjtő rögtön felfigyelt Nindára, és villogni kezdtek a lámpák a tetején. Ninda felmutatta tenyerét, ahogy Fettilgóran tanította, s a lámpák kialudtak. Ha nem tette volna, a hógyűjtő veszélybe került embernek nézi és riasztja az esszidzsinnát. Pár pillanattal később a többiek is kézfelmutatással üdvözölték a hógyűjtőt, ami félresiklott az útjukból és beledöfte lapátját egy hóbuckába.
Ezen a részen az erdősáv nem volt széles, a hóban gázolva is két limli alatt elérték a védőfalat. Egyenletes, sima szürke fal volt, olyan anyagból, amit egyébként nemigen használtak falak építésére: kőből, Séninnaurról hozott kőzetből. Ninda elment a falig, és ott körülnézett. A Haurgaszíní-domb és az állomás régen eltűnt a fák mögött. Odalépett egy fához, megérintette egy alacsony ágát kesztyűs kezével. Rerru volt, akadt ilyen az Aulang Laipon is. Az ág egész hosszát sűrűn borították a minden irányba kiálló, vékony tüskeformájú levelek, és köztük ügyesen felcsíptetve a kis sárga lámpák, amik itt is mindegyik fa minden egyes ágán ott világítottak, nem nagyobbak, mint egy szem jamtigyümölcs, saját energiaforrással és a kapcsolási parancshoz szükséges vevővel együtt. Persze géppel rakták fel őket ide. Ember nem győzne ekkora munkát.
– Megtaláltad?
Ninda nem pillantott föl.
– Mit?
– Amit kerestél.
– Miből gondolod, hogy keresek valamit?
Hait elmosolyodott.
– Te örökké keresel valamit.
– Gondolod?
– Gondolom. És ha egy nap megtalálod… abba belerendül a Galaxis.
Ninda most felnézett. Hait varázslatosan szépnek látta a saját dzsíruhája és a fák fényfüzéreinek egyesített, sápadt sárgás fényében.
– Ha megtalálom, abba belerendül a Galaxis – ismételte lassan. Aztán elmosolyodott. – Akkor biztosan nem itt fogom megtalálni, Szúnahaungaur legelhagyatottabb pontján, nem?
– Mindenhol találsz mozaikkockákat – felelte Hait meggyőződéssel.
Ninda lassan megcsóválta a fejét.
– Nincsenek mozaikkockák, sien. Nincs mit keresni. Mielőtt keresni kezdesz valamit, keresd önmagadban. – Hait könyökénél Szinensi máris előkapta a suagját és felírta ezeket a szavakat. – Nézd ezeket a fákat. Mi alig egy limlivel ezelőtt egy napfényes, vidám helyen ébredtünk. Ezek a fák soha nem látták a valódi napfényt. Tízezer éve élnek itt, az örökké tartó, jéghideg sötétségben. De rerrufák mindenfelé élnek a Galaxisban, sivatagban, folyóparton, hajókon… Mindenhol megélő, nagyon szívós faj, Fendria mesélte. Ősi Földről származnak, az ottani növények között is a legősibbek közé tartoznak. Nem tudjuk, mennyit változtak, amióta elhozták őket Ősi Földről. Bizonyára sokat – de lehet, hogy nem. Lehet, hogy ugyanilyen fák álltak azokon a furcsa, számunkra elképzelhetetlen tájakon, ahol az ember megkezdte fejlődését. Ezek sokkal ősibbek az embernél… talán négymilliárd éve fejlődtek ki, talán sokkal több.
Hait bólintott.
– Értem. De már láttál rerrufát. Nem azért jöttél ide, hogy megcsodáld, milyen ősi faj.
Ninda csak mosolygott.
– Te is itt vagy. Te miért jöttél ide?
– Téged kísértelek el… mert látni akartam, hogy mit csinálsz itt.
– No látod. Akkor már meg is van a válasz a kérdésedre.
S továbbindult a fák között, szokásos nyugalmával fogadva a kis tisztáson a nyakába ömlő havat.
←ni-15 tárgyalás [12] Én azon a reggelen rögtön tudtam, hogy az lesz életem legjelentősebb napja. De ezzel nem mindenki van így. Sokan csak utólag jönnek rá, hogy melyik nap volt az. (Ninda: Életem egy falevélen, 89. sómir) :: Sỳÿndoṙeìa, Ḱaŷndïm, 57. lẙaikś 18., a piros órájani‑15 ni-16 Hideg-perem [10]
Már azt hitted, érted a világot,
már azt hitted, sejted a jövőt.
Már azt hitted, elveszett minden,
már azt hitted, nincs többé remény.
Nézz a szemébe s visszakapod világod,
nézz a szemébe s érzed az időt.
Nézz a szemébe s ismét lesz majd tested,
nézz a szemébe s kigyúl majd a fény. (Ílgaszaumi, Vahule Ílu: Limelullí Első Eposza) :: Szúnahaum, Haurgaszíní, 43 619. nodzsat muandzsan, 390ni‑16 ni-17 letartóztatás [-22] Ha életed során hatással vagy más emberekre, lesz bennük valami közös – akkor is, ha nem is ismerik egymást. (Lí-Nindaran: Az Első Szían, 172. sómir)ni‑17→
ph-10 id [-1020] () :: , , , ph‑10 ·· -997 722 347 szó (694 504+23 706+4137) 5 001 676 betű (4 840 154+161 522) 5 538 304 jel (@536 628) | 682, 68,2%, 409 713 idézet, 13:52 mű 1020 átlag, 131 szórás -23–108 (na-7, ne-4) | 0 címke 0 példányban 0 kategória 0% na-1 |
2142. nap, 335 szó/nap, 2335 betű/nap, 75:22/sómir, 0,98 oldal/nap | 2027.5.20.:876, 3086 25. 2:58 |
pr Prológus | |||
ELSŐ RÉSZ | |||
A SÖTÉTSÉG MÖGÜL | 250 (36%) | ||
na A HAJÓ | 29 (4%) 1 | ||
nb AZ ŰRBEN | 27 (3%) 30 | ||
nc RECEPTOR | 29 (4%) 57 | ||
nd A GALAXIS | 24 (3%) 86 | ||
ne LIAN, LIAN, LIAN | 24 (3%) 110 | ||
nf SZAISZ | 24 (3%) 134 | ||
ng MENEDÉK | 24 (3%) 158 | ||
nh HAZAÚT | 24 (3%) 182 | ||
ni ABRONCSVILÁG | 22 (3%) 206 | ||
nj LETELEPEDÉS | 23 (3%) 228 | ||
MÁSODIK RÉSZ | |||
HAJNALSUGÁR | 250 (36%) | ||
oa NAMINDAN-DZSÚMI | 30 (4%) 251 | ||
ob HÍRNÉV | 25 (3%) 281 | ||
oc LIMELULLÍ | 24 (3%) 306 | ||
od SAUNIS | 21 (3%) 330 | ||
oe ALAPPONT | 22 (3%) 351 | ||
of SẄTỲM ŮY DÅI ÁP | 26 (3%) 373 | ||
og SZINDORIA | 24 (3%) 399 | ||
oh A KISLÁNY | 24 (3%) 423 | ||
oi JANNÍHAUM | 25 (3%) 447 | ||
oj TANÍTÓ | 29 (4%) 472 | ||
HARMADIK RÉSZ | |||
AZ ÚJ FÉNY | 181 (26%) | ||
pa HINNULDUD | 22 (3%) 501 | ||
pb SUGÁRGÁT | 27 (3%) 523 | ||
pc HANGILAORAN | 25 (3%) 550 | ||
pd AZ ELSŐ SZÍAN | 25 (3%) 575 | ||
pe SINNÍ | 22 (3%) 600 | ||
pf AUSTA VAIRȲNTA KYVOMAS | 27 (3%) 622 | ||
pg ILGÁ | 24 (3%) 649 | ||
ph HIMSÚNI | 9 (1%) 673 |